‫- עת מלחמה -‬
‫- סמוראים נלחמו בשדה הקרב. -‬
‫- האיכרים עיבדו את האדמות. -‬
‫- הסוחרים צפו במתרחש מעבר ללהבות המלחמה. -‬
‫- היה זה עידן הסמוראים. -‬
‫- הסוחרים סיימו את הלחימה בעזרת כספם. -‬
‫- עידן הסמוראים תם והם נהפכו לשודדים. -‬
‫- האיכרים נותרו לעבד את האדמה. -‬
‫- השודדים הפנו את חרבותיהם אל האיכרים. -‬
‫- מהלך זה הטיל מורא על האיכרים. ואז... -‬
‫סמוראי.‬
‫חכו רגע. עליי למלא את הקיבה.‬
‫זה כמו שזקן השבט אמר. הסמוראים רעבים.‬
‫האם אתם עושים ממני צחוק? ‬ ‫אני דורש יותר מכך!‬
‫אני מסרב להצעה! אמנם אני לא בריא, ‬ ‫אבל אני עדיין לוחם!‬
‫היא נחמדה.‬
‫היא בת איכרים.‬
‫היא יהלום בלתי מלוטש, אבל אני בטוח ‬ ‫שעם קצת ליטוש היא תנצנץ.‬
‫אדון צעיר.‬
‫להרוג שודדים?‬
‫זה כל מה שאנו יכולים לתת לך בתמורה.‬
‫אכול כמה אורז שרק תרצה.‬
‫קירארה.‬ ‫-קירארה! יפה, יפה. איזה שם יפה!‬
‫היא קפצה!‬
‫הייתי בטוחה. ידעתי שתבוא להציל אותי.‬
‫- מבוסס על הסיפור ״שבעת הסמוראים״‬ ‫מאת אקירה קורוסאווה -‬
‫- פרק שלישי: הבדרן -‬
‫אחות גדולה!‬ ‫-מיקאמורי!‬
‫דאגתי לך, קומאצ׳י.‬
‫סמוראי.‬
‫קמביי עזר לי.‬
‫מה עם קצושירו?‬
‫ובכן...‬
‫זוהי הזדמנות טובה עבורו להכיר את עצמו.‬
‫הזדמנות טובה להכיר את עצמו?‬
‫אתה חי?‬
‫אתה חי. טוב, בוא נלך.‬
‫קיקוצ׳יו.‬
‫חתיכת טינופת עלובה.‬ ‫-קיקוצ׳יו, אתה בסדר?‬
‫זה חסר תועלת!‬
‫ידעתי שזה יקרה.‬
‫מאסטר מאסמונה, אני שוב ‬ ‫שבור לגמרי, אתה רואה?‬
‫זה הגוף שלך, עליך לדאוג לו.‬ ‫-מי אתה?‬
‫ילד, תוכל בבקשה להביא לפה‬ ‫את הזרוע הזאת מאחוריך?‬
‫שמעתי את הסיפור. ממה אתה מפחד?‬
‫בא אליי סמוראי. הוא בא להרוג אותי.‬
‫אף אחד לא יכול להרוג אותך.‬
‫אתה יורש העצר של מארו, האדון של קוגאקיו.‬
‫אתה בני.‬
‫אף סמוראי לא יכול להרוג אותך.‬
‫אז למה הוא בא אליי?‬
‫אם הוא בא הנה, עלינו לחסל אותו.‬
‫נכון.‬
‫כך עליי לעשות לו, נכון?‬
‫לסמוראי?‬
‫למכונה. לסמוראי המכני.‬
‫מה בנוגע לעלמה הצעירה?‬
‫אני רוצה אותה! אני רוצה אותה יותר מתמיד!‬
‫קצונוג׳י!‬
‫כמה עוד תמשיך לזעוף?‬
‫מספיק עם זה.‬
‫אני לא יודע מה העניין, אבל עליך להניח לו.‬
‫אתה שם! אדוני!‬
‫כן, אתה!‬
‫מה העניין?‬
‫אין לי מושג. מעולם לא ראיתי אותו.‬
‫אדון צעיר! אתה כה עצוב. כה עצוב!‬
‫חכה רגע!‬
‫כה לא מנומס מצדי.‬
‫שנים של עבודה כבדרן‬
‫השכיחו ממני את הנימוס. סלח לי בבקשה.‬
‫מי אתה?‬
‫היה עליי לומר זאת קודם. ‬ ‫כולם קוראים לי קטיאמה גורוביי.‬
‫אתה יודע מי אני מעתה והלאה.‬
‫איזה עניין יש לי עם קטיאמה מה שמו?‬
‫למה שלא נבדר קצת את עצמנו?‬
‫למרות איך שאני נראה כיום, ‬ ‫הייתי פעם סמוראי.‬
‫בימים אלה, חרב הסמוראי שלי ‬ ‫משמשת אותי במופע.‬
‫אני משתמש בכישורים ‬ ‫שרכשתי במלחמה כדי להתפרנס.‬
‫אתה משתמש בחרב כדי לבצע פעלולים?‬
‫אילו מין פעלולים?‬ ‫-קיקוצ׳יו!‬
‫קצונוג׳י, נראה שאתה מהרהר יותר מדי.‬ ‫זה לא טוב!‬
‫בגילך, אינך צריך לחשוב על שום דבר‬
‫מלבד לעשות חיים וליהנות!‬
‫אני לא עושה זאת!‬ ‫-טוב, אז מה זה?‬
‫אדוני, טוב שציינת את מה שעבר בראשי.‬
‫אתה צודק. רוצה להתערב אתי?‬
‫להתערב?‬ ‫-כן.‬
‫האם יש לך ניסיון עם חץ וקשת?‬ ‫-כמובן.‬
‫טוב מאוד. כוון את החץ הזה לראשי בבקשה.‬
‫הו!‬ ‫-זה מעניין ,נכון?‬
‫אני אתפוס את החץ בידי.‬
‫אם איכשל בתחרות הזאת, חיי יגיעו לקיצם.‬
‫אם אפסיד, אני אמות. אך אם אנצח, ‬ ‫אתה תשלם על הארוחות שלי היום.‬
‫זו העסקה.‬
‫הנה.‬ ‫-בסדר גמור.‬
‫הוא בחור מעניין. הוא גם טוען שהוא סמוראי.‬
‫הוא כבר לא סמוראי!‬ ‫-האמנם?‬
‫הסתכלו, כולכם! זוהי תחרות עבור חיי,‬
‫בה חיים ומוות נתונים ביד הגורל!‬
‫טוב, בחור צעיר. כוון היטב! בדיוק לפה!‬
‫הסתכל הנה.‬
‫זה מגוחך. סמוראי לא אמור לשחק בחיי אדם.‬
‫אתה לחוץ מדי, בחור צעיר?‬
‫מה אמרת? אתה מלגלג עליי?‬
‫טוב. רק בשבילך, אני אתקרב. קדימה, לפה.‬
‫הוא עשה זאת.‬
‫הוא ירה בו!‬
‫זו הסיבה שאני לא מחבב סמוראים.‬
‫תודה על שהחזרת את אוקיו.‬
‫אם הוא היה מת, כל הכסף הזה ‬ ‫היה מבוזבז לשווא.‬
‫זו עיר הסוחרים.‬
‫אם הסמוראים יתחילו לפעול פה, ‬ ‫המאזן החברתי יופר.‬
‫הסמוראי המכני הזה, ‬ ‫האם הוא בן ברית של השודדים?‬
‫לא, מעולם לא ראיתי דגם כזה. ‬ ‫אולי הוא לא דגם רגיל.‬
‫שמעתי שהוא לא הגיע לבד.‬
‫היה אתו מישהו צעיר.‬
‫הרגו גם אותו, וגם את האיכרים.‬
‫האדון הצעיר חושק בעלמה הצעירה.‬
‫הראה לו את מקומו.‬ ‫-כרצונך.‬
‫קצושירו!‬ ‫-קירארה, את בטוחה!‬
‫קמביי!‬
‫מה? אמרת קמביי?‬
‫היי, סמוראי מטונף! מה לעזאזל אתה עושה פה?‬
‫זה אתה, אחרי הכול.‬
‫אני אהרוג את השודדים! אני! אני!‬
‫התחפף מפה!‬
‫שמור על רוח הלחימה שלך.‬
‫אתה לא מבין, מנוול! חכה!‬
‫שמעתי על כך. האם אתה‬ ‫זה שהציל את קירארה?‬
‫נראה שהקרב הראשון שלך היה קשה.‬
‫תודה רבה לך.‬
‫קירארה, סלחי לי!‬
‫קצושירו!‬
‫לא הצלחתי להגן עלייך.‬
‫למרות שאמרתי לך לא לעזוב את ידי,‬ ‫אני עזבתי את ידך!‬
‫מלבד זאת, קיקוצ׳יו הוא זה שחתך את הפושעים.‬
‫הם הפילו אותי מיד, ובמצבי...‬
‫אני כה מעורר רחמים! ‬ ‫אני מתבייש לקרוא לעצמי סמוראי!‬
‫זה בסדר, קצושירו. כולם בטוחים עכשיו.‬
‫זה כמו שקמביי אמר.‬
‫אני לא מסוגל להגן עלייך, ‬ ‫איך אוכל להגן על הכפר מפני השודדים?‬
‫מספיק עם זה, קצונוג׳י!‬ ‫-שברת את זה!‬
‫מספיק כבר, קיקונוג׳י!‬
‫אני לא אפסיק עד שאשוחח ‬ ‫עם הסמוראי המטונף הזה!‬
‫תראה! זה האורז שלך.‬
‫אתה יודע כמה קשה עמלו האנשים האלה‬ ‫כדי לגדל את האורז הזה?‬
‫אתה לא יודע! אתה סמוראי, אחרי הכול!‬
‫הם מאכילים אותך אורז, ‬ ‫בזמן שהם אוכלים את זה!‬
‫לך לכפר שלהם! אתה הצלת את העלמה הצעירה.‬
‫לזה אתה קורא להפסיד בקרב?‬
‫אם לא תלך אחרי כל זה, ‬ ‫אני אהרוג אותך כאן ועכשיו!‬
‫מנוול, שחרר!‬
‫כבר החלטתי.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫מי לא נתן לשני הזדמנות לדבר?‬
‫אה, אני מבין.‬
‫אני מבין שאתם מאמינים ביכולות שלי.‬
‫אני אבוא לכפר שלכם.‬
‫אני לא אוכל את האורז הזה מבלי לעזור.‬
‫תודה רבה לך!‬
‫הם סוף סוף הצליחו למצוא סמוראי!‬
‫איך היא?‬
‫עכשיו אני יכול להביס את קמביי.‬
‫אתה יכול לנסות כל חייך ‬ ‫ועדיין לא תצליח להביס אותו.‬
‫סתום את הפה!‬
‫אין שום מכשולים סביב?‬
‫יהיה קשה להגן על המאחזים.‬
‫סנסיי, אם נביא את כלי הנשק‬
‫ונאמן את הכפריים...‬
‫זה קרב, לא משחק.‬
‫הגנה היא אתגר גדול יותר מהתקפה.‬
‫כן, סנסיי.‬
‫מספיק! אני לא זוכר ‬ ‫שביקשתי ממך לקרוא לי ״סנסיי״.‬
‫על אף שלא קיבלת אותי כתלמיד, ‬ ‫אתה עדיין מורה.‬
‫יפה מאוד, קצונוג׳י!‬
‫אני רק אומר את מה שאני מרגיש!‬ ‫-אל תגיד.‬
‫כן, אל תגיד.‬
‫קומאצ׳י.‬
‫שני האנשים האלה הם סמוראים והם באים לכפר.‬
‫לא צריך להתווכח.‬
‫לא, אני לא אקח אף אחד מהם לכפר.‬
‫סנסיי!‬
‫מה אמרת?‬
‫אנחנו צריכים סמוראים.‬
‫אני הולך לישון.‬
‫אמרתם שהכוח העיקרי ‬ ‫של השודדים מונה 40 יחידות.‬
‫כן, בערך.‬
‫דגמי בניגומו וריידן. נראה שאנו ‬ ‫מוכרחים לחזק את ההגנות.‬
‫לא ניתן להילחם במלחמה ללא אנשים חיים.‬
‫אני זקוק לשבעה אנשים, כולל אותי.‬
‫שבעה.‬
‫זקן השבט אמר ארבעה, אבל...‬
‫אי אפשר לקחת את המכונה?‬
‫אנו לא יכולים להמרות את פיו של הסמוראי.‬
‫אם זה מה שקמביי אמר, אין לנו ברירה.‬
‫אם כך הדבר, בואו נלך העירה.‬
‫עלינו למצוא שישה נוספים.‬
‫מיקומארי, אני רוצה שתישארי פה.‬
‫למה?‬
‫פושעים נוספים עלולים לנסות לתפוס אותך.‬
‫נכון!‬
‫העיר נהפכה למקום הרבה יותר מפחיד משחשבתי.‬
‫זה לא מקום לטיול רגלי.‬
‫לא נוכל להגן על הכפר מתוך פחד.‬
‫כן, אבל...‬
‫היי זהירה.‬
‫טוב.‬
‫גבירותיי!‬
‫התעודדו! אני מכיר אדם ‬ ‫שיכול להיות הסמוראי הראשון.‬
‫נשמע מעניין.‬
‫אני אלך לפגוש אותם ‬ ‫והם ייתנו לי אורז, נכון?‬
‫אחות גדולה! הם פה!‬
‫התחבא ליד הכניסה ואחוז בזה.‬
‫מה?‬
‫כשהסמוראי ייכנס, הכה בו חזק ככל שתוכל.‬
‫בסדר.‬
‫היכנס בבקשה.‬
‫תודה רבה.‬
‫אתם מתלוצצים.‬
‫טוב מאוד!‬
‫אז קראתם לי כדי לסייע לכם להתגונן?‬
‫זהו קרב ללא שום תגמול או תהילה.‬
‫התמורה היחידה שתקבל היא בטן מלאה.‬
‫בואו נעשה זאת.‬
‫תודה רבה לך!‬
‫מספיק כבר, אני לא בודהה!‬
‫אני לא הולך לכפר מתוך רחמים, ‬ ‫וגם לא בשביל האוכל.‬
‫קמביי, אני אלך כדי לעמוד לצדך בשדה הקרב.‬
‫ראיתי אותך מחסל את השודד הזה.‬ ‫עמדתי בקהל וצפיתי בך.‬
‫כבר הרבה זמן לא התפעלתי כל כך.‬
‫כולם מדברים עליו. קמביי פה, קמביי שם!‬
‫אתה זה שאיבד את הראש!‬
‫סתום את הפה!‬
‫התכופפו!‬ ‫-מה זה?‬
‫תודה. ידעת שזה מגיע.‬
‫זה הריח. הצמא לדם מורגש בריח ובאוויר.‬
‫הבחנתי בריח דומה עוקב אחר ‬ ‫הקבוצה שלכם קודם.‬
‫קראתי לך אליי כי הבחנתי בריח הזה‬ ‫בפעם הראשונה מזה זמן רב.‬
‫ריח מוכר אמרת?‬
‫ריח הדם.‬
‫מה זה לעזאזל?‬
‫נראה שפספסת.‬
‫האם האגדה על זה שלעולם ‬ ‫לא מפספס הגיעה לקיצה?‬
‫אתה מדבר יותר מדי. בכל מקרה, ‬ ‫מזמן לא נהנינו כל כך.‬
‫אני מסכים אתך לגבי זה.‬
‫קצושירו, הגן עליהם!‬ ‫-כפי שחשבתי!‬
‫תפסנו אותם!‬
‫אתה מוכשר, אני חייב להודות.‬
‫תודה.‬
‫האם אתה הסמוראי שנרכש בידי האיכרים ההם?‬
‫יש לי תחושה טובה לגביהם.‬
‫אז לא תשקול זאת מחדש?‬ ‫אם כך, אתה לא מותיר לי ברירה.‬
‫עליי לעצור אותך.‬ ‫-מדוע?‬
‫מה תעשה אם אגיד לך?‬
‫נראה שלכדתם את תשומת לבו של מארו.‬
‫מארו?‬
‫הוא אביו של אוקיו, זה שחטף אותך.‬
‫הוא מנהל את העיר.‬
‫עוד לפני הקרב מול השודדים,‬
‫נראה שיהיה עליכם להילחם מול מארו.‬
‫בואו נראה להם מה זה!‬
‫אתם רוצים להתערב?‬
‫תרגום כתוביות: ניר סבג‬
‫- בפרק הבא -‬
‫- פרק רביעי: המתבודד -‬
‫- נתראה בפרק הבא! -‬